Flytta lite åt vänster, tack.
Adele, du är rastlös idag.
Jag oroar mig alltför mycket, det vet du.
Om vad?
Framtiden.
Min syster, Luise, vi älskade verkligen varandra, -
- men sanningen är att vi alltid tävlade.
Om livet är en tävling, då hon har slagit mig på mållinjen.
Men om det är en boxningsmatch, då är jag den sista stående.
Hursomhelst, vi gick igenom en hel del tillsammans.
Och jag kommer att sakna dig.
På återseende kära syster.
Barbara, tack så mycket för att du kom.
Det betyder mycket för mig.
Våra familjer har hört ihop lång tid.
Din son, advokaten, hur har han det?
Åh, kämpigt, är jag rädd.
Efter juristutbildningen började han arbeta för en ansedd byrå, -
- och sedan beslutade han att arbeta på egen hand i Pasadena.
- Och vad hände? - Allt föll samman.
Lägg dessa skulder till sju års studielån, och saken är inte bra.
Åh, ledsen att höra det.
Behöver du en advokat?
Bara några brev jag hittade bland min systers tillhörigheter...
Jag behöver råd från nån jag kan lita på.
Jag ber honom ringa dig.
Jag känner...
jag känner mig verkligen som orubblig, sir...
att jag... Jag skulle vara...
redo och villig att...
Hallå?
Nej, inget bra tillfälle nu mamma.
Inte lämpligt nu mamma. Jag ringer dig senare.
Hej, Randy Schönberg för att träffa Bergen, Brown och Sherman.
Jag skulle vilja göra det bästa av de möjligheter som erbjuds här.
Med ett företag lika imponerande som detta, -
- skulle jag vara ytterst motiverad att prestera mitt allra bästa varje dag.
Har du någon relation till den berömde kompositören, Schoenberg?
Arnold var min farfar.
Men han dog innan jag föddes.
Hans musik kräver en viss kvalitet på ansökan.
Men belöningen styrker ansträngningen.
En av de saker jag mest ser fram emot...
..arbeta här är att utforska er större skala...
Och domare Schönberg är din far?
Pensionerad nu, ja.
Enastående härstamning, Mr Schoenberg.
Ja, sir.
Vad hände i Pasadena?
Tja, jag tog en risk.
Startade egen advokatbyrå, vilket inte gav något.
Arbeta för sig själv är inte så häftigt som det sägs.
Så nu är du redo att arbeta med andra?
Ja, sir.
Nåväl, låt oss försöka, Mr Schoenberg.
Tack, mamma.
Jag väntade väntade dig klockan 6. Nu är den tio över.
Ber om ursäkt, fru Altmann. Det var trafikkaos på Wilshire.
Du ser trött och stressad ut, men du ser inte illa ut.
Du var så mager som pojke.
Tack.
Så, vad vet du om konstrestitution?
Inte ett dugg.
Tja, det är aldrig för sent att lära. Varför inte följa med in?
Ät lite strudel. Gjord speciellt för dig.
Min syster är den vackra lilla flickan till vänster, Luise.
Och jag är den trumpna bredvid henne.
Mina föräldrar, Therese och Gustav.
Min farbror Ferdinand, som ägde ett sockerbolag, -
- och hans fru, faster Adele, som dog så ung.
Kom! Sitt i mitt knä, Maria.
Adele hade inte några barn,-
- så vi levde alla tillsammans som en familj.
På ett sätt hade jag två uppsättningar av föräldrar.
Försök att le, åtminståne en gång om året Maria.
Det är en bra övning för dina ansiktsmuskler.
Bloch-Bauers.
Jag hittade dessa brev bland min systers tillhörigheter.
Titta, jag har översatt dem för dig, på baksidan.
1948?
Från vår familj advokat i Wien, Johann Rinesch.
Allt om våra tavlor som stals av nazisterna.
Okej.
Jag läste i New York Times -
- att saker och ting förändras i Österrike.
Hur har de förändras?
De skriver om lagarna runt återlämnande av konst.
Ser över gamla fall.
Min syster flyttar äntligen in hos mig.
Det enda problemet är att hon beslutat göra det när hon är död.
Åtminstone kommer ni inte att ha några gräl på så sätt.
Vad jag menar är, att du vet hur rumskamrater...
de tenderar att argumentera om disken i diskhon och sånt och...
och du kommer inte att ha några gräl...
om disken, för.., du vet...
eftersom hon är död.
Jag är så ledsen. Jag är...Jag...
försökte skämta och det blev inte...
Åh, här är hon.
Min faster Adele.
Min farbror uppdrog Gustav Klimt att måla henne.
- Verkligen en målning. - Den är magnifik.
Hon togs ned från väggarna i vårt hem av nazisterna, -
- och sedan dess har hon hängt i Belvederegalleriet i Wien.
Och nu vill ni återförenas.
Skulle inte det vara förtjusande?
Gör dig en rik kvinna, säkert.
Tror du det handlar om det?
Nej, jag måste göra vad jag kan för att hålla minnena vid liv.
Folk glömmer, förstår du.
Speciellt de unga.
Och sen, naturligtvis... är det rättvisan.
Jag har tråkat dig till tårar ikväll.
Fyra gånger har du tittat på klockan.
Du vet, det här var ett prov och vi misslyckades båda.
Jag är ledsen. J-j-jag är ledsen för jag slösat bort din tid.
Jag fick ett nytt jobb idag.
En baby som håller mig vaken om nätterna, en fru jag vill göra lycklig.
Så varför skulle du vara intresserad av forntida historia?
Farväl, min kära.
Pelle Snusk.
Pelle snusk, boken du hade i handen.
Min mormor brukade läsa den för mig.
Skrämmande...den, den om pojken som förs bort av vinden.
In i ett fruktansvärt äventyr.
Brukade skrämma mig, också.
Varför tar du bara inte en titt på de här, -
- och talar om för mig om jag kan driva fallet.
Det är allt jag ber dig.
11:e april 1948.
Bästa Luise Bloch-Bauer...
Det är hennes syster.
Den österrikiska regeringen har beslutat -
- att man kommer att behålla Klimt-porträttet av din faster -
- och de fyra andra Klimts som de insisterar -
- var testamenterade till galleriet i hennes testamente, -
- ett faktum de hävdar som obestridligt.
Själva testamentet... ...har jag inte sett...
...trots mina ihärdiga försök att göra detta.
Er tillgivne, Johann Rinesch.
Hennes advokat såg aldrig testamentet?
Ingen såg testamentet.
Randy!
Hej, fru Altmann. Hej.
Vi bara, vi behöver bara kopiera dessa här borta, okej?
Alla här ser ut som om de har nervösa sammanbrott.
Det har dom, det har dom.
Jag var upp till tre i natt. Jag har forskat lite åt dig.
Imponerande!
Ordna någon på plats i Wien.
För första gången på 50 år, har de öppnat arkiven, -
- så du börjar med att försöka att hitta en kopia av Adeles testamente.
Ja, och sen?
Det österrikiska kulturdepartementet kommer inrätta -
- en kommitté för att granska varje enskilt fall.
Men du måste fylla i en ansökan för dem att -
- utvärdera det du begär i slutet av nästa månad senast.
Nästa månad?
Senast, ja. Jag har redan skrivit efter formuläret.
Sakta ner. Du kan förklara allt för mig...under lunchen.
Nej!
- Fru Altmann, jag kan inte ta lunch. - Jag vet ett mycket trevligt ställe.
De gör utmärkt risgrynsgpudding.
Okej, här är... tre namn på de bästa-
- restitutionsadvokaterna i Amerika.
Dom kommer kosta, men utan dem kommer det inte igång.
Nej, allt jag har är butiken, bungalowen och -
- lite pengar jag sparat till en ny diskmaskin.
Nej, jag kan inte slänga bort pengar på tjusiga advokater.
Visst. Jag måste gå, så...
Kan du inte hjälpa mig lite bredvid?
En hobby liksom.
Det finns inget lite bredvid här, Maria.
Det är heltidsarbete, ingen hobby.
Du är ganska oförskämd, lite ohövlig, och -
- totalt ointresserad av det förflutna.
Och har ovanlig talang för att få mig tycka om mig själv.
Men du har kopplingen.
Vilken koppling?
Familj, Randy.
Dina morföräldrar kom hit från Österrike.
Du förstår, vi delar samma historia.
Åh, hur kan du se med dom där glasögonen?
De är lortiga.
Ja, det är bättre. Hjälper dig se bättre.
"Kvinnan i guld" Klimt uppskattat värde
Gustav Klimt "Kvinnan i guld" uppskattat värde -
- är över ett hundra miljoner dollar.
Jag ser detta som en möjlig investering för firman.
Tror du en målning som slutar som kylskåpsmagnet -
- nånsin kommer lämna Österrike?
Jag tror det är ett misstag att inte kolla.
En vecka. Max.
Tack! Tack, sir!
Jag vill ha dig här den tredje.
Absolut, sir. Tack.
Jobbar du fortfarande?
Jag stänger butiken när jag kolar av.
Stora nyheter. Jag fick grönt ljus.
Ska åka dit, försöka hitta testamentet, och börja där.
Åh, Randy!
Det är underbart!
På hugget helt plötsligt?
Ja det är jag. Och har en annan idé.
Mamma skickade det här.
Det är en restitutionskonferens planerad senare denna månad.
De söker talare.
Jag tycker du ska vara en av dem.
Vad pratar du om?
- Elegant ättling från en av de stora Wien-familjerna.
Pressen skulle älska dig, -
- påskynda saker, innebära påtryckningar.
Tja...
Jag älskar din entusiasm, och trots allt, är jag ingen ungmö.
Vi måste komma igång.
Men jag är rädd för att i all brådska har det skett ett missförstånd.
Hur då?
Jag åker inte tillbaka till den platsen. Inte nu, inte någonsin.
J-Jag förstår inte.
De förstörde min familj,
- dödade mina vänner.
Och tvingade mig att överge folket och de platser som jag älskade.
Det var för över ett halvt sekel sedan.
Tror du att det är lång tid?
Bara några dar, det är allt. Dit och hit.
Randy, du lyssnar inte.
Jag skulle hellre dö än att åka tillbaka dit, -
- inte ens för alla målningar i världen.
I alla fall...
För en vecka sen, var du inte ens intresserad av fallet -
- och nu är du på mig som nåt utslag. Vad hände?
Trots bättre vetande, tror jag att jag gillar dig.
För hur länge?
Fyra fem dagar, en vecka som mest. Beror på mottagandet.
Vad är din plan?
Dora... Jag emigrerar inte till Kongo, -
- jag far till Österrike några dar med företagets välsignelse.
Vad tror du?
Jag tror att det är ett ja.
Jag ser dig Maria. Kom hit.
Vill du hjälpa din faster?
Sätt på mitt favorit halsband.
Dina små fingrar är perfekta för det.
En dag måste du sluta vara så skygg.
Livet kräver mycket av oss.
Din enda fiende är rädslan.
Hallå?
Jag vet att det är mitt i natten, -
- men om jag väntar till i morgon kanske jag ändrar mig.
Jag har bestämt att träffa spökena.
Hon är komplicerad.
Åh, din mamma ringde igen i morse.
Hon vill att du besöker förintelsemonumentet när du är där.
Hon har sagt det redan, sju gånger.
Hon sade att göra det för att hedra dina morföräldrar.
Siegmund och Malvina.
Åh, hon hade de allra vackraste ögon, förstår du.
Enorma, som en uggla.
Väldigt stor resväska du har packat, Maria.
Är du säker du tog tillräckligt grejer?
Om jag far tillbaks, kan jag lika gärna göra det med stil.
Pam, älskling, kan du köra lite fortare?
Med den här farten missar vi planet.
Vi kommer fyra timmar för tidigt.
Ja, men jag vill köpa parfym, konjak och taxfree.
Titta, byt fil.
Pam, älskling, byt fil. Byt fil nu.
Med glädje, fru Altmann.
Mina damer och herrar, om några minuter landar vi i Wien.
Vänligen spänn fast säkerhetsbältena.
Jag trodde aldrig jag skulle komma tillbaka.
En kille från ministeriet har gått med på att träffa mig i morgon.
Jag är säker på att han är gemansvarig.
Vi har tur att någon har gått med på att träffa oss överhuvudtaget.
Du behöver inte komma med, om du inte vill.
Åh, vi har inte ens kommit fram, -
- och du försöker redan bli av med mig?
Det sa jag inte, bara att du inte behöver komma.
Hursomhelst. Jag vill fara till Belvedere för att besöka min moster.
Du vet, vykortet gör henne inte rättvisa.
Föddes ni i Wien fru Altmann?
Ja, ja, det gjorde jag, ja.
Precis runt hörnet, ja.
Talar ni tyska?
Ja, men jag väljer att tala engelska.
Jag hoppas ni får en trevlig vistelse.
Jag ska verkligen försöka.
Där är det.
Lägenheten på andra våningen, det är vårt hem.
Åh, sakerna det här huset har sett, Randy.
Stora konstnärer, musiker, författare passerade genom dom där dörrarna.
Inklusive naturligtvis din farfar.
Och Dr Freud själv.
På min bröllopsnatt, var halva Wien här.
Fru Altmann?
Jag såg ert namn på talarlistan -
- för återlämnandekonferensen och spårade upp er.
Och ni är?
Hubertus Czernin, undersökande reporter.
- Välkommen till Wien. - Tack.
Får jag bjuda på en drink?
Jag är redaktören.
Mitt lilla österrikiska barn. Håller mig förnuftig.
När jag skrev ett stycke som avslöjade det -
- nazistiska förflutna hos vår egen president Waldheim -
- kom en man fram på en stormarknad och spottade mig i ansiktet.
Han kallade mig förrädare.
Jag sade till honom: "Jag är infödd österrikare."
Och vad gör er intresserad av ett par...
kaliforniska turister, herr Czernin?
Jag tänkte bara att det skulle vara bra med en österrikisk vän.
Varför?
Ni förstår, den här återlämnandehistorien började som en PR-övning.
Österrike ville förbättra sitt anseende utomlands, -
- men nu blir det en Pandoras ask.
De vill inte ge bort sina skatter.
Så de kommer att lägga så många hinder i vägen som möjligt, -
- och jag kan möjligen hjälpa er komma över några av dem.
Vad är det för dig? Vad är ditt motiv?
Låt oss bara säga att det är en mycket viss sorts patriotism.
Och nu, om ni ursäktar, -
- tror jag vi ska unna oss en andra runda drinkar.
Åh, ja, en underbar idé.
När vår dotter Maria sa att hon skulle gifta sig med en operasångare, -
- bestämde vi att han skulle sjunga Mozart på bröllopet...
sa jag: Låt oss hålla det hela på Österrikiska.
Det är besvärliga tider.
Låt oss hoppas att denna oförglömliga afton -
- är ett förebud om lyckligare dagar.
Mazel tov!
Det gör mig ledsen din moster Adele är inte här i dag.
Hon skulle ha varit stolt över dig.
Jag också farbror.
Hon är åtminståne inte vid liv för att -
- bevittna vad händer med landet hon älskade.
Jag vill...
att du ska ha den här, Maria.
Hennes favorithalsband.
Kom!
Du är egensinnig och nyfiken.
Något av Adeles karaktär finns i dig.
Jag kommer alltid att minnas det.
Där är du, syster. Kom, Maria, är det dags för tårta.
Hela världen söker efter dig.
Kvickt, jag är hungrig.
Du måste hjälpa mig skära den, Luise.
Er Maria är hjärtekrossare.
Kanslern har beviljat allt.
Hitler har avgett ett tomt löfte om österrikisk suveränitet.
Men min satsning är att i slutet av månaden...
kommer nazisterna att marschera runt Ringstrasse i sina stövlar.
Österrikarna kommer inte att tillåta det.
Jag reser med Luise till Zürich på söndag.
Till nästa vecka, vill resten av oss träffa er.
Det finns mycket att göra. Vi behöver tid.
Som alltid, är du en drömmare...
Återbetalningskommitén-
- har beslutat att ditt fall är värdigt en översyn, fru Altmann.
Unge herr Schönberg och jag har rest ända hit,
- så vi skulle uppskatta att få diskutera ärendet -
- med kommitén innan de fattar beslutet.
Kommitén interagerar inte med utomstående parter.
Och är vi en utomstående part?
Målningarna tillhörde Mrs Altmanns familj.
Du måste lita på att alla gällande regler kommer att följas.
Och nu, om ni inte har något emot det...
har jag en mottagning att gå till.
Njut nu av din vistelse i vår vackra stad.
Det har varit ett verkligt nöje...
att träffa er.
Hur mår du?
Jag vet inte om jag orkar ta itu med dessa människor...
och jag har bara varit här en dag.
Kom, vi går!
Det finns inte en chans vi kan få en kopia-
- av Adele testamente innan vi måste fara.
Nej, arkivavdelningen var inte precis hjälpsam.
Tja, tack och lov, har jag vad som är allmänt -
- känt som en mullvad på Belvedere.
Någon som kan påskynda saker och ting.
På måndagar, är museet stängt, -
- men min vänliga mullvad kommer att vänta på dig.
Jag hoppas du inte är allergisk mot lite damm.
Sa jag inte åt dig att han skulle vara till nytta, Randy?
Ha tålamod, Maria. Han kommer snart på att -
- att vissa av österrikarna är hans vänner oavsett deras motiv.
Fortsätta arbeta på det.
Amalie Zuckerkandl.
Också målad av Klimt.
Hon var en vän till vår familj.
Hon dog i ett dödsläger.
Belzec, ja.
Fru Altmann, er faster är runt det här hörnet.
Är ni redo för återföreningen?
Rätt eller orätt, har hon blivit innesluten i Österrikes identitet.
Nationalikon. Adele har blivit del av landets psyke.
Faster Adele.
Tycker du om den?
Varför är allt bara guld?
Glöm allt guld. Det är Klimt.
Titta hellre på mitt ansikte. Är det likt mig?
Ja, men men du ser inte lycklig ut.
Jag frågar mig hur du kommer se ut när du har blivit vuxen.
När du blivit kvinna.
Om du behöver roa dig med trivialiteter.
Österrikes gyllene Adele, målad av Klimt.
En av våra mest berömda målningar.
Ett underbart exempel på Österrikes kulturarv.
Snabbt, låt oss komma hem.
Regeringen har utfärdat nya utresebestämmelser och ingen -
- österrikisk statsborgare tillåts lämna landet utan tillstånd.
Nämnda förordning är sedan tidigt idag i kraft...
Min bror hade rätt. Vi skulle redan ha flytt.
Titta här!
Det är fru Klein, doktorns fru.
Vad gör de då? Vad gör dom med henne?
Tvingar henne rengöra trottoaren med syra.
Och herr Rosenblatt tvingas att skriva "Jude" -
- på sitt egna skyltfönster.
Men varför? Varför gör dom det?
Varför tror du, Therese?
Hämta min cello, Maria.
Varför, far?
Det är nästan fem.
Varför skulle denna lördag vara annorlunda än de annan?
Eftersom den är annorlunda.
Jag kommer inte att tillåta dem att ta fast oss.
- Far. - Cellon, Maria!
Gå.
Passkontoret stänger kl 02:00 tills vidare
Avslås. Nästa...
Min mans bror är i England, och min syster i Schweiz.
Vi har möjlighet att bo i båda länderna.
Det finns bara fyra av oss, -
- och vi måste lämna Österrike så snart som möjligt
Det hörs från alla judar...
Vad skiljer er från resten?
Avslaget! Nästa!
Ditt rörelse är nedlagd! Skriv!
Gör det!
Blåjudar. Tjänar er rätt.
Titta inte på dem!
Tack och lov. Vi var oroliga.
Öppna dörren!
Dom är här
Naturligtvis är dom här.
Fritz, öppna dörren!
Javisst, herrn.
Ferdinand Bloch-Bauer.
Min bror är i Schweiz i affärer.
Är det så det heter?
Din brors sockerfabrik är skyldig till skatteflykt -
- uppgående till en miljon riksmark.
Hans tillgångar har frysts. Tills dess pengarna betalats -
- blir vicekorpralen kvar här hos er.
Från och med nu, är ni under husarrest.
Min farbror är ärlig och laglydig medborgare.
Ni är en familj där konsten uppskattas.
Holbein.
Imponerande.
En silverbägare med infattade ädelstenar.
Ett diamanthalsband.
Två silverljusstakar.
En cello!
Stradivari.
Naturligtvis bara det bästa.
Nej, snälla.
Den är hans liv.
Jag kunde ha sökt efter familjeakten själv, vet du.
Jag tänkte inte missa allt det roliga.
Det är som James Bond-film, och du är Sean Connery.
Ja.
Hej. Jag är Anna.
- Hej. Hur mår du? - Hallå.
En ära att få träffa er.
Tack så mycket för att ni gör detta för oss.
Så du känner Hubertus?
Allt från museet daterat före 1972 -
- finns i samma rum.
Jag tror att ni får en späckad dag.
Kavla upp ärmarna, Randy!
Grattis!
Rena skattkistan av information.
Hubertus och jag var uppe hela natten och gick igenom akten.
Jag är glad att ni kommer så bra överns.
Så nu kan vi faktiskt börja sätta ihop en bild av vad som egentligen hände.
Maria, du är den levande länken till det förflutna.
Klänger mig fast med naglarna.
Berätta vad du vet.
Adele dog 1925.
Hjärnhinneinflammation. Hon var bara 43.
Min morbror Ferdinand var förkrossad.
Och sen naturligtvis testamentet. Skrivet 1923, två år innan hon dog.
Hennes namnteckning.
Herregud.
Jag ska översätta så exakt jag bara kan.
Jag bad vänligt min man -
- att testamentera mitt porträtt
- och de övriga Klimtmålningarna efter hans död -
- till Belvederegalleriet i Wien
Så hon lämnade dem till galleriet.
Åh, Randy, har vi kommit hela vägen för ingenting?
Ett steg i taget, Maria.
Hon begär faktiskt att målningarna skall lämnas till Belvedere-
- men begäran har en mycket speciell begäran bifogad-
- med specifika villkor som är knutna till den.
Hon ber uttryckligen att målningarna -
- lämnas till Belvedere efter Ferdinands död.
Låt oss nu ta historien kronologiskt.
Maria, har du någon aning om vad som hände-
- med familjens egendom efter att du kom undan?
Ingen alls. Till skillnad från Lots hustru, jag såg aldrig tillbaka.
Kanske det är dags att veta nu.
Efte det du flydde Österrike, Maria, blev ditt hem-
- skådeplatsen för en av de stora stölderna den tiden.
Din familj tillhörigheter hamnade i händerna -
- på de mäktigaste brottslingarna i nazieliten.
Alla våra saker, våra personliga saker?
Visste du som exempel att en av din farbrors favoritmålningar, -
- ett Waldmüllerporträtt -
- av greve Esterhazy... - Ja, ja, jag minns.
Det hängde i vardagsrummet.
Jag tyckte aldrig om det, faktiskt.
hamnade dekorerarande väggarna -
- på ingen mindre plats än Berghof.
Hitlers privatbostad i de bayerska Alperna?
Eller att din fasters halsband, -
- detsamma som hon bär i Klimtporträttet, -
- kom att pryda halsen på Emmy Göring, -
- Hermann Görings fru?
Tror inte jag vill höra det här.
Nazisterna själva var inte så angelägna runt Klimts.
De var, trots allt, lite för urartade för deras smak.
Men målningarna fick upp ögonen på någon -
- med en mer förutseende och -
- raffinerad uppskattning av konst, -
- Bruno Grimshitz.
Grimshitz?!
Målningarna togs ned från väggarna i ditt familjehem-
- och transporterades försiktigt till Belvedere.
Vissa fakta måste ändras, -
- som din faster namn och hennes judiska härkomst, naturligtvis.
En kort tid efter kriget, blev hon helt enkelt känd som...
"Kvinna i guld."
Så hennes identitet stals också.
Det var inte tillräckligt att råna din familj -
- och försöka ödelägga den.
Nej. Ni måste utrotas ur historien.
Så målningarna nådde Belvedere.
1941.
Din farbror, Maria, dog...
Vid slutet av kriget, 1945.
Så, i motsats till begäran i Adele testamente -
- hamnade målningarna i Belvedere långt före hans död.
Och om jag inte misstar mig, skrev han sitt egna testamente innan han dog.
Ja, det gjorde han.
Efterlämnande allt han ägde, -
- eller åtminstone vad som var kvar av det, -
- till dig och din syster, hans enda levande arvingar.
Det var en av de sista saker han gjorde-
- innan han dog, några dagar senare.
Ja, men kan dom inte hävda -
- att Adele lämnade dem till galleriet?
Så, egentligen har vi inget mål.
Randy, varför visar inte du Maria vår trumfkort?
Vad är det här?
Det är en deklaration att Ferdinand betalade för målningarna.
Han var den rättmätige ägaren, inte Adele.
Målningarna var inte hennes att ge bort.
Så testamentet är ogiltigt?
Tekniskt sett är det inte ett testamente.
Det är inte juridiskt bindande.
Det är mer som en önskan.
Nu måste vi ta allt detta till Rudolf Wran, -
- chefen för restitutionskommitén.
Ja!
Och sen följer din faster med oss hem.
Åh!
Randy, vänta och lyssna.
Hon är Österrikes Mona Lisa.
Tror du de bara kommer låta henne åka iväg?
Ni förstår, vi har lämnat Mr Wran -
- fyra meddelanden sedan i morse.
Mr Wran är mycket upptagen just nu.
- Förstår ni? - Ja, självklart förstår vi.
Men det är viktigt att vi talar med honom.
Problemet är att det är absolut nödvändigt att vi talar -
- nu på morgonen. - Randy, Randy, är det han?
Jag tror det är bäst om ni lämnar honom ett meddelande.
- Mr "Wrän"? - Wran. Wran.
Herr..Herr Rudolf Wran?
Hej. Jag är Randy Schoenberg.
Detta är min klient, fru Altmann.
- God dag. - Självklart. Jag är så ledsen...
det inte funnits tid att besvara era samtal.
- Det är... - Snälla, be inte om ursäkt.
Ni är en mycket viktig man, mycket upptagen.
Det finns en hel de ny information -
- som återlämnandekommitén måste vara medvetna om-
- innan de kommer till någon form av beslut i Bloch-Bauerfallet.
Finns det verkligen det?
Ja, allt finns här. Jag har gjort några noteringar -
- i marginalerna. Ursäkta handstilen.
Ni har varit flitiga under er vistelse i Wien.
Vi kom inte hit för att äta tårta.
Mr Schoenberg, jag förstår att ni är kompositörens sonson.
Vet ni vilken beundrare jag är av hans arbete?
Ni är en man med utsökt smak, Mr Wran.
Det geniala i 12-tons kompositionssystemet-
- ska inte underskattas.
Tack för era ansträngningar, men vi har all information vi behöver nu.
Om ni ursäktar mig, det måste arbetas.
Det är svårt att tro Hitler sökte hit en gång som konststudent.
Jag önskar att de hade antagit honom.
Alla är här.
- Kvinnan, precis i dörren... - Elizabeth Gehrer, -
- kulturminister.
Med din nya vän, Rudolf Wran.
Vilken anslutning.
Spelar upp en mycket bra show.
Välkommen till restitutionskonferensen.
Härmed tar vi ett första steg, att ge tillbaks till dem -
- vars kulturtillhörigheter rättsstridigt tagits ifrån dem.
Det vackra bergslandskapet hängde i vardagsrummet i vårt hus.
Det var det första man såg när man steg in i huset.
Jag kommer aldrig glömma dagen då de stormade in i vårt hus -
- och tog våra målningar från väggarna.
Vår jungfru gick in i min mammas garderob -
- och tog ut kläderna, och sade till henne, -
- tänk inte på att gå till polisen, -
- eftersom de ändå kommer hit.
Och så var det.
Några poliser kom, -
- och andra människor, och tömde stället.
När människor ser det berömda porträttet, ser de ett mästerverk -
- av en av Österrikes finaste konstnärer.
Men jag ser en bild av min faster, -
- en kvinna som... som pratade med mig om livet -
- medan jag borstade hennes hår i sovrummet.
Restitution...
Ni förstår, det är ett intressant ord.
Vet ni, jag slog upp det i ordboken.
Restitution: Att återställa något -
- till sitt ursprungliga skick.
Det fick mig att fundera.
Ni förstår, jag skulle älska att återgå till mitt ursprungsskick.
Jag skulle älska att vara en lycklig kvinna bor i denna vackra stad.
Som så många i min generation som var tvungna att fly, -
- kommer jag aldrig att förlåta dem för att förhindra mig att leva här.
Åtminstone borde vi få återförenas med vad som rättmätigt är vårt.
Tack.
Fru Altmann.
Doktor Bernhard Köhler.
Jag arbetar på Belvederegalleriet.
Och hur kan jag hjälpa er, doktor Kohler?
Om kommitébelutet blir till er fördel, ta de tre landskapen, -
- men vi vädjar, inte porträtten.
Ni har fäst er vid dom.
Vi kan inte föreställa oss Österrike utan dem.
- Jag kan. - Nåja...
När det förflutna har rättats till, -
- skulle jag kunna tänka mig vara öppen för en överenskommelse med er.
Maria, kan jag få prata med dig en stund?
Kan ni ursäkta mig? Jag tror min advokat blir en aning nervös.
Känn er fri att ringa mig, så vi kan återuppta konversationen.
Jag tror att vi måste vara försiktiga med vad vi säger.
Åh, du menar att jag ska vara försiktig med vad jag säger.
För en stund sedan, kallade du mig din advokat.
De flesta människor tar råd från sina advokater.
Ja, när de ber om det.
Om du nu inte har något emot det, vill jag gå tillbaka till hotellet ensam.
Fru Altmann! Ett kraftfullt tal ni höll.
Men varför låter ni inte det förflutna vila?
Ni ger visst aldrig upp, eller?
Allt handlar inte om förintelsen.
Min bror har bokat de två sista biljetterna till Köln.
Och sen då?
Från Köln, söker vi oss mot den tysk-holländska gränsen.
Där finns det en kontakt.
Han är betald för att smuggla oss över.
Och när går flyget till Köln?
Klockan åtta i kväll.
Jag kan inte lämna mina föräldrar.
Det är vår sista chans, Maria.
Men någon måste köra oss till flygplatsen.
En vän till min far är skyldig honom en tjänst.
Han kommer aldrig att släppa oss ur sikte.
Jag har en idé.
Men först måste jag säga adjö till dem.
Pappa?
Mamma?
Det är dags att ta avsked, eller hur?
Ni vet lika väl som jag -
- de inte kommer att låta min far hämta en läkare -
- eftersom han begått brottet att vara jude.
Ni kan åtminståne låta oss gå till apoteket.
Varför behöver båda gå?
För Guds skull, om ni är så oroad för att vi springer iväg -
- varför inte komma med oss?
Bra.
Jag tar dit er.
Men vi kommer tillbaks direkt.
Synd.
Jag hade hoppats att vi all kunde gå på bio tillsammans.
Ni har en minut på er.
En minut? Det räcker.
- God kväll - God kväll.
Vad får det vara?
Min far har mycket hög feber och hosta.
Vi behöver något som sänker temperaturen.
Ett ögonblick.
Detta bör hjälpa.
Nyckeln!
Fritz.
Ja, ja, ja.
Vad gör ni där?
Jag är svimfärdig, behöver lite luft.
Vänligen öppna dörren.
Soldaten på gatan röker. Är han med er?
Nej.
Nej, kan ni öppna dörren? Fort!
Naturligtvis. Ni är judar.
Nej, nej. Kan ni inte öppna dörren snabbt?
De försöker komma undan. Skynda!
Där!
Halt! Halt!
Öppna!
Där kommer man ut!
Är du säker på att detta leder till rådhuset?
Ja.
Gå! Jag möter dig där!
Judiska avskum!
De gick in där.
Bilen.
Stanna!
Mycket tack.
Jag skulle göra allt för din familj. Lycka till.
Tack.
- Tack. - Var så god.
Era biljetter, tack.
Flyger ni till Köln?
Köln, ja.
Har ni inget bagage?
Allt är mycket oväntat.
Vi stannar bara en natt.
Min make är inhoppare för Wotan vid operan i Köln.
Deras baryton har insjuknat.
Von Karajan dirigerar. Vi är mycket förväntansfulla.
Lycka till.
Tack.
Nästa.
Ett meddelande till passagerarna på Flyg 12, till Köln.
På grund av oförutsedda omständigheter, -
- har avresan tills vidare fördröjts.
Vi ber om ursäkt för eventuellt uppkomna olägenheter.
Mina damer och herrar, vi börjar nu med ombordstigandet.
Vänligen ha era biljetter redo -
- att överräckas för kontroll.
Hör upp!
Det finns passagerare som inte kan komma med.
Herr Stephan Neumann och Herr Karl Neumann.
Ge er tillkänna!
Vänligen följ med oss.
Mina damer och herrar.
Detta är minister Gehrer.
God dag.
Dr. Dreimann här, är vår huvudadvokat -
- i detta mycket komplicerade fall.
Var så goda och sitt.
Vissa fall är mer komplicerade än andra, men -
- efter mycket övervägande, -
- beklagar vi att informera er, Mrs Altmann,-
- att kommitén har beslutat att de fem Klimt-målningarna -
- vilka hänger i Belvedere kommer att förbli där.
Vänligen tala om för mig att det är ett skämt.
Dom skämtar inte, Randy.
Din fasters testamente skall efterföljas.
Men det är poängen. Det är inte ens ett testamente.
Målningarna är inte hennes att ge bort. Här.
Var är det?
Vi har bevis på att målningarna var Ferdinands egendom, -
- inte hans frus, vilket gör hennes testamente ogiltigt.
Jag tror att det här är det ni letar efter.
Och det är att ignorera faktumet att -
- det fanns en avsiktlig mörkläggning för att dölja sättet som -
- de där målningarna hamnade i galleriet.
De är inte intresserade av fakta, Randy.
Din fasters begäran behöver respekteras.
Det är inte ett juridiskt bindande testamente.
Inbillar ni er att min faster skulle ha skrivit dessa ord -
- om hon vetat vad som komma skulle?
Gör ni?
Plundringen av hennes hem, mordet av hennes folk.
Vårt beslut är inte förhandlingsbart.
Om ni inte håller med, är er enda möjighet att driva ärendet i domstol.
Kom Randy, låt oss gå.
Dr Dreimann ni talar som om ni kände min faster, -
- men ni kände henne inte
Och jag kan säga, här och nu, att vad ni har beslutat idag -
- skulle få henne att skämmas att kalla sig österrikiska.
Och ni borde också skämmas.
Det är inte Amerika.
För att driva fallet i Österrike, -
- kräver regeringen en deposition motsvarande-
- 1,8 miljoner dollar, och det är bara början.
1.8 miljoner?!
Baserat på en del av det beräknadet värdet av målningarna.
Okej. Å ena sidan, -
- säger dom, "Dra oss inför domstol."
Å andra sidan är det ekonomiskt omöjligt för oss att göra det.
Dina händer är bundna bakom din rygg, ja.
Vad sägs om skiljedom, här i Wien?
Ingen kommer besluta att ge dig tillbaka målningarna, Randy, Ingen.
Det är totalt slöseri med tid och pengar.
Inget mer dagdrömmande.
Tack, Hubertus, för alla dina ansträngningar.
Kom, Randy.
Det är dags att packa.
- Hubertus. - Jag är ledsen.
- Bara kollar dig. - Kom in. Sätt dig.
Hur mår du?
Jag är utmattad.
Det är vad som händer när man måste hålla på hela dagen -
- med mycket obeveklig skit.
De erkänner aldrig vad de gjort, -
- för om de erkänner en sak, de måste erkänna allt.
Erkänna vad?
De var aldrig offer.
De flesta av dem slängde blommor och välkomnade nazisterna med öppna armar, -
- och det är den enkla sanningen.
Det är med stor glädje som jag meddelar -
- att Klimts "Adele" kommer stanna i Österrike.
Detta är en seger för Belvederegalleriet -
- och en seger för det österrikiska folket.
Åh, det räcker. Stäng av.
Tack.
I morgon far vi hem, -
- och på väg till flygplatsen, -
- kommer vi att stanna för att visa vår respekt -
- vid förintelseminnet.
På så sätt har vi inte kommit hit förgäves.
Lägret där mina farföräldras föräldrar mördades.
Treblinka.
De dog strax efter din farfar flydde till Amerika.
Jag minns dem väl.
De hade ett körsbärsträd i trädgården.
Och hon hade de allra vackraste ögonen.
Din mamma påminner mig om henne.
Och sen fördes dom bort mitt i natten.
Randy... vi måste åka till flygplatsen nu.
Okej.
Vet du vad?
Jag ska gå på toaletten.
- Kommer på en gång. - Ja.
Min farfar brukade säga att de tre saker som -
- han hatade mest i livet var Hitler, hans farmor, -
- och Los Angeles sol, men jag måste säga, -
- allt med Los Angeles känns riktigt förbaskat bra just nu.
Vet ni, om min älskade Fritz fortfarande levde, -
- skulle han välkomna oss hem med en aria.
Välkommen hem.
- Till Randy och Maria. - Randy och Maria.
Vi gjorde vårt bästa... och det är det viktiga.
Vi gjorde allt vi kunde.
Det förflutna är det förflutna, -
- och nu måste vi släppa taget.
Maria?
Randy.
Hej.
Jag for för pengarna.
Dom där målningarna är värda över 100 miljoner dollar.
Det är därför jag for iväg med henne.
Jag for för pengarna, Pam.
Det är naturligt.
Men du är hemma nu, och det är okej.
Är det?
Randy?
29 dollar, sir.
Tack, Mrs Scheff.
Adjö.
- Åh - Åh Ursäkta mig...
Tack.
Kul att se dig igen, efter all denna tid.
Belvederekatalogen. Till försäljning på Barnes & Noble...
på Wilshire.
Och hej till dig också. Vad du svamlar du om?
Du förstår inte. Vi har dem.
Du kan stämma dem här, i USA.
Åh. Inte allt det där igen.
Åh, i alla fall, Randy, Jag tyckte du sa -
- att vi inte kunde stämma dem här på grund av det där -
- den utländska statsimmunitetssaken.
Det sa jag, men jag hittade ett kryphål. Tre villkor.
Vilka är?
När fastigheten beslagtagits i strid med internationell lag.
- Som det var. - Tack.
Och när fastigheten ägs av en utländsk statagentur.
Du menar Belvederegalleriet?
Tack. Och denna agentur egagerar sig i kommersiell verksamhet inom USA.
Sälja böcker på Barnes & Noble?
Tack. Om du uppfyller de här kriterierna, kan du stämma dem här i USA.
Grattis, du har dom!
Du kan stämma.
Ja, men jag vill inte.
Åh, minns du inte vad jag sa till dig, Randy?
Ibland är det...
det är bara att gå vidare.
Det är långsökt.
Till att börja med, finns det inget prejudikat.
Det finns. Det finns ett fall som jag hittat.
Det är en judisk familj från Argentina, de förlorade ett hotell.
Svaret är nej.
Jag har en stark känsla runt detta.
Sen när har vi betalat dig för att ha känslor?
Det är allmänt känt som ett ultimatum, Randy.
Jag gjorde dig till viljes.
"Låt honom åka till Europa", tänkte jag, "låt honom spänna musklerna."
Gud vete, jag antar att det var en liten del av mig som hoppades -
- du var på gång med något. - Jag tror jag är det.
Det är du inte. Det finns inget rättsmål.
Det finns ingen genomdrivandemekanism mellan USA och Österrike.
- Bara en gång till. - Jag behöver dig här nu.
Inga fler fria grejor, och inga fler Klimts.
Hej.
Hej, jag är här för att lämna in en stämningsansökan -
- mot den österrikiska regeringen.
Jag har fyllt i stämmningarna, och det där är klagomålet.
- Vad blir jag skyldig? - Det kostar 165 dollar.
Jag vill åka till Österrike en dag, med min dotter.
Hon älskar kängur.
Maria!
Hej, kan du komma med en sekund?
Jag skulle vilja att du bevittnar något.
Kom igen, kom igen, kom igen, kom igen, dubbla tiden.
- Hej. - Hej.
Finns konsul Brandstetter här?
- Tyvärr inte. - Åh, säg till honom -
- att Mrs. Altmann och Randy Schönberg kom förbi.
- Jag tror han kan ha hört talas om oss. - Okej.
Vad vill vi den österrikiska konsuln?
Vänligen informera honom om att jag lämnat stämningar och klagomål, här är de.
Vi tar den österrikiska regeringen till domstol.
Ha en trevlig dag.
Randy.
Kan du sakta ner lite, snälla, och berätta vad som händer?
Vi drar dom inför domstol.
Nej, du kan inte göra det här. Du kan inte ånga på -
- ånga fram som en... som en galen ångvält.
- Kan jag inte? - Randy, sluta gå så fort.
Jag kan inte hänga med. Sluta!
Nu...
jag sa innan att jag -
- inte har något intresse av att stämma dem.
Jag har fått nog av spänning.
Jag... jag har återvänt till mitt lugna liv -
- och slutligen börjat hitta lite lugn igen.
Säg det igen med övertygelse.
Var inte oförskämd.
Åh, du irriterar mig.
Hur som helst har du inte tid med det här.
Du... du har en familj att försörja, och heltidsarbete.
Åh, nej.
Vad menar du, slutat?
Jag slutade mitt jobb.
Hej, jag har pratat med pappa, -
- han... kan ge oss ett lån, vet du.
- Åh, bra. Bra. Håller oss flytande några månader.
Precis när vi väntar ett barn till.
Tycker du inte att vi är pressade nog?
Vi antas ta såna beslut tillsammans.
Är inte det poängen?
Förlåt.
Du har rätt.
Det är Österrike.
Något hände där borta, och jag vet inte varför.
Jag vet inte varför, men jag kan inte släppa det.
Jag tycker det är viktigt.
Jag är så ledsen.
Hoppas att vi inte slösar bort vår tid i dag.
Du inser att detta bara är förstadiet, eller hur?
De har anställt Stan Gould från Heimann Rose, -
- vilket är en judisk höjdaradvokatbyrå.
Trevligt av dem att ge jobb till judiska pojkar.
De försöker avfärda fallet på formella grunder.
Som är ett snyggt sätt att säga, vi drar ut på det.
I hopp om att jag dör innan -
- fallet kommer upp i domstol.
Exakt.
Nja. Då ger jag dem dem förmånen att fortsätta leva.
Åh, Randy, kan inte du köra lite fortare?
Titta, chokladen på din donut smälter.
Här.
Herr Gould. Hej.
- Mr Schoenberg. - Stort nöje.
Mrs Altmann.
Dr Dreimann, snällt av er att komma från Österrike.
Det är mycket smickrande.
Jag har alltid velat besöka Disneyland.
Två flugor i en smäll, som de säger.
Jag hoppas vi gör ert besök givande.
Mrs Altmann, får jag säga att ni ser ännu yngre ut, än ni gjorde i Wien.
Denna morgon, vet ni, känns det som jag-
- har ytterligare 50 år framför mig.
Stå upp!
- Sluta. Sluta. Sluta. - Du har choklad...
Låt oss börja.
- Herr Gould? - Ers nåd -
- den utländska åtalsimmunitetslagen antogs 1976, -
- drygt 38 år efter händelserna i fråga.
Det förefaller mig självklart att immunitetsdomar-
- inte kan tillämpas retroaktivt, och jag är förbryllad att -
- Mrs Altmanns ombud inte rått henne runt detta faktum.
Det skulle ha spart henne en hel del besvär-
- och en lika stor mängd falsk förhoppning.
Nej, det är verkligen inget besvär för mig.
Måndag är en lugn dag i min affär, men hur som helst, så.
Trevligt att höra det Mrs Altmann, men har ni något -
- emot att från och med nu bara tala när ni ombeds?
Det finns vissa förfaranden som måste följas i en rättssal.
Ers nåd, Mr Gould har rätt, att påpeka -
- att åtalsimmunitetslagen antogs 1976.
Men han misstar sig runt antagandet att -
- den inte kan tillämpas retroaktivt.
Om... om jag får?
Trots faktumet att åtgärder härrörade från före-
- 1976 är mer sällsynta, existerar de i hög grad.
Detta är bara tre exempel på dem.
Tack så mycket, herr Schoenberg. Jag är säker på-
- att detta kommer visa sig vara fängslande läsning.
Låt oss ajourneras i tio minuter.
Detta är en inhemsk fråga för Österrike.
Allt annat vore ett brott mot dess nationella suveränitet.
När allt kommer omkring, finns ett forum för Mrs Altmann -
- att driva sitt ärende i Österrike
Utan att tillgripa amerikanska domstolar -
- och amerikanska skattebetalares pengar.
Jag applåderar Mr Goulds oro för de amerikanska skattebetalarna, -
- men ta den åtalade till domstol i Österrike -
- skulle kräva att Mrs Altmann var multimiljonärska.
Det är inget alternativ.
I själva verket, har vi uttömt alla andra alternativ.
Om vi inte gjort det, skulle vi inte stå framför er i dag.
Den kärande har nöjaktigt visat -
- att åtalsimmunitetslagen kan användas runt ärenden före 1976.
Och på grund av oövervinnliga kostnader, -
- har domstolen beslutat att Österrike tillhandahåller -
- ett otillräckligt forum för kärandens fordran.
- Ers nåd... - Svarandens yrkande om avvisning avslås.
Stå upp!
Första häcken nere.
Jag har alltid tyckt att det borde vara fler kvinnliga domare.
Detta är ett bakslag, absolut.
Dr Dreimann.
Gratulerar Mr Schoenberg.
Ett oväntat utslag, som, utan tvekan -
- glatt er. - Ni är en mycket upptagen man.
Jag skulle vilja uppmana er att överväga medling.
Det blir ingen medling, Mr Schoenberg.
Ni har haft exceptionell tur idag,-
- men missta er inte, vi tar detta-
- till högsta domstolen, om vi måste.
Adjö med er.
Ha det bra på Disneyland.
Mrs Altmann, jag är Ronald Lauder.
Estées son.
Hennes läppstift är fantastiska.
Stay Mocha, min favorit.
Snälla sitt.
Jag hyser så mycket respekt för er rättssak.
Konstverken stulna av nazisterna -
- är de sista fångarna ifrån andra världskriget, -
- och Adele är drottningen.
Min faster skulle varit mycket smickrad.
Jag var en ung man när jag först såg porträttet, -
- och blev omedelbart förälskad. - Åh...
Varför jag vill ha det till mitt galleri i New York.
Vi går händelserna lite i förväg här, Mr Lauder.
Åh , man måste göra vad man kan -
- för att få ett fördelaktigt utfall som förmodat möjligt.
Vilket leder mig till unge Mr Schoenberg.
Nå, han har varit en formidabel allierad.
Och fortsätter vara det.
Han är väldigt smart, men jag är rädd för -
- att han inte är lämpad för högsta domstolen, Mrs Altmann.
Ta er igenom den komplexa överklagningsprocessen -
- är en sak, men Washington -
- skulle vara lite som att skicka en skolpojke till frontlinjen.
Tror ni det?
Jag är villig att betala så ni får den allra bäst representationen från nu.
Mannen jag har i åtanke är för konstrestitution -
- det Einstein är för relativitet.
Han gjort sin hemläxa runt ditt fall.
Låt oss säga att han kan sina saker. Får jag be honom ringa er?
Du kan be honom att sticka iväg.
Jag håller fast vid min skolpojke, Mr Lauder.
Så är det.
De upprepade förs... försöken -
- få det här avfärdat av... av försvaret -
- har ingenting...
Älskling, måste vi ta Dora till din mamma och sedan fara till sjukhuset.
Ska jag gå djupare med rösten?
Älskling, vattnet gick.
Djupare med rösten... Vad?
Vattnet gick bara.
Okej, bara lugn, var bara lugn.
- Är du okej? - Älskling, jag är bra.
- Du får barn just nu. - Jag är medveten om det.
Okej, jag tycker du ska ha den här slipsen och den här skjortan i Högsta domstolen.
Det är den din pappa gav dig.
Du måste ta mig till sjukhuset -
- och DU måste åka -
- till Washington. Du måste det...
...för oss alla. - Vänta, vänta.
- Är du säker på det? - Lyssna -
- vad jag än sa, vill jag du ska veta att jag är med er nu, -
- och även om det inte går bra, kommer vi att klara oss.
Hursomhelst, kommer vi vara okej.
Ja.
Du gör det rätta.
Ta en halstablett.
Det är körsbärssmak.
Jag lämnar dom här till senare.
Min kära -
- även om vi inte kommer längre, -
- kom vi hela vägen till högsta domstolen.
Och det är ganska långt för en österrikisk flicka som mig.
Kan ni vänligen visa mig vägen till toaletten, sir?
Bra. Säg det nu igen, men med amerikansk accent.
Om du säger det så där, då kommer ingen förstå dig.
Ska du säga. Du låter som en dum wienerkorv.
Jag är man, inte en korv.
Maria Altmann!
Vem av er är Maria Altmann?
- Jag. -Åh.
Telegram till er.
Det är från min syster.
Hon väntar på oss i Kalifornien.
Hon hade nyheter från Wien.
Din pappa?
Vi hör argumenten härnäst i 03 till 13.
Republiken Österrike mot Maria Altmann.
Mr Gould.
Herr överdomare, och må det behagar domstolen.
Jag ska jag hålla mina argument kortfattade.
Detta är en inhemsk fråga för Österrike.
Det har ingen plats i amerikansk domstol.
Tack, Mr Gould.
Mr Franks, representerande USA:s regering.
Ert inledningsanförande tack.
Herr överdomare, -
- om denna lag skulle tillämpas retroaktivt, -
- kunde det öppna upp förfordringar mot ett antal utländska stater, -
- vilket ytterligare skulle komplicera våra internationella relationer.
Ge mig ett exempel.
För närvarande finns pågående fall mot länder -
- som Japan och Frankrike.
Så vad ni säger är att Mrs Altmann-
- inte ska försöka få tillbaka sina målningar -
- eftersom det skulle påverka våra förbindelser med Japan?
Det kan vara ett möjligt utfall, Ers nåd.
Mrs Altmann, det verkar som om ert fall framskrider, -
- kommer världsdiplomatin att kollapsa och -
- ni kommer att hållas ensamt ansvarig.
Mr Schoenberg.
Herr överdomare.
Och må det behaga domstolen -
- vi tror att tillämpa åtalsimmunitetslagen inte är otillåtet retroaktivt.
Varför är det inte lika enkelt att-
- säga att den gäller, retroaktivt?
Eftersom frågan är, -
- när ska den utöva jurisdiktion -
- för ett visst syfte?
Förlåt, jag är inte säker på att jag förstår frågan.
Jag är inte säker på att jag gjorde det, heller.
Finns det någon?
Vi är mycket medvetna om regeringens oro, herr överdomare, -
- runt maskburksargumenten.
Men varje land är olika och ställer olika villkor, till -
- skillnad mot, låt oss säga, Kuba i Österrikes fall, -
- finns det ett fördrag, så det finns ingen tvist-
- om vilken typav lag som skulle kunna tillämpas.
Vi rekommenderar att öppna burken -
- och med pincett dra ut den lilla -
- masken och sedan snabbt stänga igen.
De åtalade i detta fall har kontinuerligt försökt grusa-
- våra försök. Kommit med alla möjliga invändningar, -
- hotat med ragnarök runt-
- internationella relationer, -
- men låt oss sätta saker i perspektiv här.
Detta är ett fall där en kvinna vill ha -
- tillbaka vad som rättmätigt är hennes.
Mrs Altmann kom till Amerika -
- som ung kvinna, sökandes fred.
Låt oss ge henne rättvisa, också.
Tack, Mr Schönberg.
Fru Altmann, blev ni förvånad över -
- att den amerikanska regeringen -
- stödde österrikarna att -
- försöka få ärendet ogillat?
Vissa människor vill att jag skyndar mig att dö.
Varför inte amerikanerna, också?
David Pike, domstolsreporter.
Du var imponerande där inne, utan tvekan.
Åh, tack. Randy Schoenberg.
Det tar cirka tre månader för domstolsutslaget, -
- men ni vinner inte under några omständigheter.
- Okej. - Jag har haft det här jobbet i 34 år.
Jag har alltid rätt -
- syns i deras kroppsspråk.
Tack, det är ett gläjande sätt att avsluta dagen.
- Inga problem. - Okej.
- Okej, ha det bra. - Lycka till.
Okej.
Hej, Nathan.
Han vinkade åt dig.
Hej, kompis.
Älskling, kan du sluta titta på klockan varannan minut?
Hallå?
Okej.
Ja.
Du kan inte ge upp ännu.
Kampen går vidare.
Högsta domstolen dömde till vår fördel. Vi kan ta österrikarna till domstol.
Tack.
Från första stund jag såg dig, visste -
- jag att du var rätt man för jobbet.
Det är därför jag lät bli alla hemska bitar.
Jag trodde det här var utslaget du ville ha.
Visst, vi kunde ta dem till domstol.
De hittar andra sätt att få det utdraget.
Det kan ta några år.
Hon kanske inte lever tillräckligt länge för att -
- se resultatet, och vi har inte råd med det.
Älskling, vi har kommit så långt. Vi kan inte sluta nu.
Det finns en sak till vi kan prova.
Som en gest av försoning -
- är jag villig att låta målningarna -
- stanna kvar på Belvedere.
Allt ni behöver göra är att medge att ni tog dem illegalt.
Ja, och sedan, naturligtvis, göra en överenskommelse -
- i frågan om ersättning.
Jag är rädd att vi inte viker oss, och det är slutgiltigt.
Kan ni hjälpa mig förstå den -
- orubbliga positionen ni intar?
Vi kommer inte att betala för något vi tror är vårt, -
- och vi kommer att kämpa till slutet innan vi går med på detta.
Medling i Wien.
Randy?
Vi väljer en av medlarna, ni väljer den andra, den tredje är neutral.
Nu pratar ni förnuft.
Detta låter som en rimlig idé.
Randy, kan jag få prata enskilt med dig, snälla?
Ursäkta oss.
Först får du mig att samtycka -
- till medling, och nu detta.
Är du galen nog att tro att någon medling i Wien -
- Är du galen nog att tro att någon medling i Wien -
- kommer att rösta i vår fördel?
Jag tror ärligt talat inte att vi har nåt val.
Det betyder att vi måste fara tillbaka till Österrike.
Maria, lyssna på mig.
Jag kan inte sitta här och bråka med dig, okej?
Jag gör det jag tror är bäst.
Nu behöver du bara vara tyst för en gångs skull, och lita på mig.
Nej, Randy, jag kommer inte vara tyst.
Nej.
Nu får det vara nog.
Gratulerar Dr Dreimann.
Er taktik har lyckats.
Jag spelar inte med längre.
Farväl, mina herrar.
Adjö, Mrs Altmann.
Maria...
Snyggt, Maria, riktigt snyggt!
Jag vill inte prata med dig.
Känslan är ömsesidig, men vi har inte något val.
Det är över.
Nej!
Vi gjorde ett misstag.
Vad är över? Vad säger du?
Jag säger att vi bör acceptera nederlaget.
Och gå tillbaka till vad som är kvar av våra liv.
Är du galen?
Jag säger att jag är trött, och -
- de kan behålla målningarna!
Vad jag säger, Randy, är att från och med detta ögonblick, -
- behöver jag inte dina tjänster längre.
Skojar du med mig?
Jag har gett allt jag har. Jag är så skuldsatt.
Min fru och jag, mina barn, -
- allt jag tamefan bryr mig om i denna värld, -
- och du har mage att, allt jag har gjort, har jag gjort -
- för att få dessa jävla målningar tillbaka till dig.
Jag önskar att du aldrig hade frågat mig.
Och du, du har mage att komma hit och säga till mig att det är över?
Va?!
Vi är så nära, du...
Håll bara ut!
Österrikarna kommer aldrig att släppa taget.
Aldrig.
Men jag kommer inte låta dem förnedra mig igen.
Åk tillbaka till Wien om du måste, men den här gången följer jag inte med.
Du är på egen hand Randy.
Medling kan vara värt priset, -
- men det finns också en risk.
Mannen vi valde för skiljenämnden -
- är ett säkert kort, men jag är lite orolig för de andra två. Jag kan inte ljuga.
Den som valdes av den österrikiska staten är strikt traditionalist.
Jag kan inte se henne avgöra till din fördel.
Och för det tredje, det är en chansning.
Bara att hoppas.
Jag trodde aldrig att du skulle komma tillbaka, och personligen, -
- jag måste vara ärlig, tror jag inte att det är rätt beslut.
Du satsar på att Österrike har förändrats.
- Hej. - Godafton
Det börjar om två minuter.
Ja, två biljetter, tack.
Du har samma namn som kompositören.
Vilket sammanträffande.
Den österrikiska regeringen har tillhandahållit-
- sin talan skriftligt för vår genomläsning.
Mr Schönberg, ni erbjöds också möjligheten -
- att göra det, men ni har valt -
- att presentera de inledande punkterna i er talan muntligen, också.
Ordet är ert.
Tack, sir.
Mina damer och herrar.
Jag är glad över att stå framför er i dag av två skäl.
För det första, som mina motparter i detta ärende, -
- har jag alltid trott att det var en inhemsk fråga för Österrike, -
- som borde lösas inom dess gränser.
Första gången kom jag för mig själv.
Den här gången kom jag för honom.
Och det andra skälet att jag är glad, -
- över att vara i Wien, var eftersom min klient, -
- Mrs Altmann, och jag, är båda österrikare.
Men missuppfatta mig inte, vi är väldigt mycket amerikaner, också.
Men... våra familjer, och rötterna vi delar, -
- finns i kulturen just i denna stad.
Och någonstans i hjärtat av denna värld -
- står en kvinna vars porträtt båda sidor kämpar om.
Adele Bloch-Bauer.
Under mina besök till detta land, har jag skönjt-
- att det finns två Österrike, en som motsätter sig restitution -
- till offren för nazismen, -
- men också en annan, som erkänner de orättvisor -
- som begåtts mot Österrikes judiska befolkning -
- och mot alla odds, försöker rätta till det.
Som jag hoppas att jag har visat i mina skriftliga argument -
- gynnar lagen restitution.
En följd av händelser och missgärningar-
- pekar på det obestridliga faktumet -
- att målningarna i fråga nådde Belvedere -
- och förblev där i över ett halvt sekel, -
- på ett sätt som var både ohederligt och olagligt, -
- och att Adeles egna testamente -
- inte var juridiskt bindande.
Så på så sätt, mina damer och herrar, är detta ett ögonblick i historien, -
- ett ögonblick där det förflutna begär något av det nutida.
För många år sedan, alldeles utanför-
- dessa väggar, hände hemska saker.
Människor dehumaniserade andra människor, -
- förföljde dem, -
- skickade många av dem i döden, -
- decimerade hela familjer.
Och de stal från dem.
Fastigheter, försörjningsmöjligheter, -
- föremål högst värdefulla för dem.
Och bland dessa människor-
- fanns Bloch-Bauers, -
- familjen till en mycket kär vän till mig.
Så nu ber jag er, som österrikare, -
- som mänskliga varelser, att erkänna det felet.
Inte bara för Maria Altmann, men för Österrike.
Se på det.
När jag var barn, brukade min far ta hit mig på söndagarna.
Ja, mig också, för våfflor och glass, ja.
Min far var en respektingivande man.
När jag var liten pojke såg jag upp till honom.
Dyrkade honom.
Och du ville växa upp och bli som honom.
När jag var 15, upptäckte jag att han hade varit nazist, Maria.
En passionerad anhängare av Tredje riket.
Hela mitt liv har jag försökt kompensera för faderns synder.
Varje dag frågar jag mig själv -
- hur han kunde bli den person han var.
Och varje dag, försöka komma bort från honom.
Du är en fin man, Hubertus.
En god människa.
Är det det?
Ja.
Kom igen.
Mitt hjärta bankar.
Vi medlare har nu studerat bägge sidorna av detta komplexa fall.
Försökande hålla sinnet öppet -
- när vi undersökte bevisen -
- har vi nått fram till vårt slutliga utslag.
Vårt beslut idag att porträttet -
- av Adele Bloch-Bauer -
- och övriga Klimtmålningarna i fråga...
bör återföras till hennes brorsdotter...
Maria Altmann.
För första gången på länge, -
- är jag stolt över att kalla mig österrikare.
Åh, det ska du vara.
Det är nästan pressdags. Hur ser jag ut?
Sexig och segrande.
- Åh, ja? - Hur ser jag ut?
Du är sexig och segerrik.
Mrs Altmann, kan jag få ett ord?
Ja, självklart.
Jag är besegrad...
men jag frågar er,
ber er,
bönfaller er...
inte låta dessa målningar lämna moderlandet.
Låt oss komma fram till en överenskommelse.
Jag är säker på att vi kan -
- komma med ett generöst erbjudande.
Även jag är ledsen för att de -
- inte kommer stanna i Adeles land.
Men hela tiden, jag har försökt förhandla.
Jag har försökt hålla dialogen öppen, -
- och hela tiden har du motverkat mig-
- och stängt dörrarna i mitt ansikte .
Så, nu... är jag trött...
och min faster kommer att korsa Atlanten-
- få sitt hem i Amerika, så som -
- jag var tvungen göra en gång.
Adjö, Mrs Altmann.
Jag tror att vår vän kan-
- behöva lite uppmärksamhet.
Ja.
Har jag sagt att vi inte kunde ha gjort det utan dig?
Nej.
Maria?
Om en stund, Randy.
Är du okej?
Tack, min älskling.
Tack från djupet av mitt hjärta, -
- för allt du har gjort.
Men mitt misstag var att tänka att det, -
- att det skulle göra allt okej, göra det bättre.
Du vet att det inte gör det.
Eftersom jag lämnade dem här.
Jag lämnade dem här, min älskade.
Maria.
Det är dags för avsked, eller hur?
Kom hit, min älskling.
Nu går jag.
Du gör det rätta.
Men jag vill inte.
Du måste leva, Maria.
Du måste se mot framtiden. Och här finns ingen framtid mer för dig.
Amerika kommer att bli ditt hem.
Ja, pappa.
Och så, från och med nu, talar vi på språket för din framtid.
När vår familj kom till Wien, -
- Maria...
var de inte rika människor.
Vi arbetade hårt.
Vi gjorde allt vi kunde för att bidra och att tillhöra.
Vi är stolta över vad vi har gjort, -
- och vi är stolta över våra barn.
Det kan ingen ta ifrån oss.
Och nu...
när du far...
ber jag bara om en sak, min älskling.
Vad är det, pappa?
Kom ihåg oss.
Ta oss med i ditt hjärta, Maria, och lär dig vara lycklig igen.
Så...
nu?
Jag har funderat om den där smarta Mr Lauder.
Jag tror att jag vill Adele ska fara och bo i hans galleri.
Mitt enda villkor är att hon alltid måste vara på offentlig visnig.
På så sätt kan alla förundras över henne.
Trots allt är hon lite för stor för min bungalow.
Du kan köpa en ny bungalow. Köp vad du vill.
Jag skulle vilja ha en ny diskmaskin.
Vet du, din farfar skulle varit stolt över dig.
Du håller minnet levande.
Nåja, det gjorde jag inte ensam.
Kan du ursäkta mig, bara för ett ögonblick?
Visst.
Kan jag hjälpa er?
Jag känner till det här huset. Kan jag ser mig omkring?
Naturligtvis. Var så god.
Maria, Maria Kom! Ta med dig banden!
68 ÅR EFTER ATT KKLIMPTMÅLNINGARNA TOGS AV
NAZISTERNA LÄMNADES DE TILLBAKA TILL MARIA ALTMANN.
PÅ MARIAS BEGÄRAN FINNS PORTRÄTTET AV ADELE BLOCH BAUER
NU PERMANENT UTSTÄLLT PÅ THE NEUE GALERIE I NEW YORK.
DET FÖRVÄRVADES AV RONALD LAUDER FÖR
1,35 MILJONER AMERIKANSKA DOLLAR.
MED PENGARNA FÖRTJÄNADE FRÅN MARIAS FALL, SATTE RANDY UPP SIN
EGNA ADVOKATBYRÅ, DÄR HAN SPECIALICERAR SIG PÅ KONSTRESTUTITION.
HAN BETALADE OCKSÅ FÖR EN NY BYGGNAD
VID LOS ANGELES FÖRINTELSEMUSEUM.
MARIA FORTSATTE ATT BO I SAMMA
HUS OCH ARBETA I SIN AFFÄR.
HON DONERADE INKOMSTERNA FRÅN MÅLNINGARNA TILL SLÄKTINGAR
OCH MYCKET VÄLGÖRENHET, INKLUDERANDE LOS ANGELESOPERAN.
HON DOG 2011, 94 ÅR GAMMAL.
DET HAR UPPSKATTATS ATT MER ÄN 100 000 KONSTVERK, STULNA AV
NAZISTERNA, INTE HAR ÅTERLÄMNATS TILL DE RÄTTMÄTIGA ÄGARNA.